1, 2, 3, 4, 5, -
-6, 7, 8, 9, 10, -
-11, 12, 13, 14, 15, -
-16, 17, 18, 19, 20, -
-21, 22, 23, 24, 25, -
-26, 27, 28, 29, 30, -
-31, 32, 33, 34, 35, -
-36, 37, 38, 39, 40, -
-41, 42, 43, 44 ...
Overflytning! Op!
Vågn op! Af sted!
Overflytning. Kom så.
Op med jer, forbandede aborter.
Overflytning! Vågn op!
Overflytning.
Kom så, forbandede aborter.
Godmorgen, menig Gallagher. Godmorgen, menig Devani.
Hovedet er sikret.
Lemmer sikret.
"Håndjern og remme skal tjekkes manuelt."
Flot, pikfjæs. Hun kender reglerne bedre, end du gør.
Godmorgen, sergent Parks. -Hold afstand, Gallagher.
Javel.
Godmorgen, dr. Selkirk. -Stille, tak.
Er alle her? Lad os komme i gang.
Det periodiske system. Luk øjnene og visualisér det.
Og åbn øjnene. Actiniderne, Anne. -Actinium. Thorium.
Med numrene. Hvem kender numrene?
89, 90. -Ja. Peter.
Uran. 92. -Protactinium, så uran. Kenny.
Kobolt? -Actiniderne. Syvende række.
Neptunium. -Neptunium.
Atomnummer? Et halvt point. Skift til fjerde periode.
19, kalium. 20, calcium. 21, scandium.
Jordalkalimetaller. Nedad fra anden række.
Joe.
Godmorgen, børn. -Godmorgen, frøken Justineau.
Jeg håber, De har det bedre. -Det har jeg. Tak, Melanie.
Jeg er færdig med regressionsterapi.
Vi har ikke været igennem det periodiske system endnu.
Det er bare datapar. Indholdet er jo ikke rigtig relevant, vel?
God fornøjelse. -Okay. Jeg har grundstoffer her.
Masser af dem. -Vil du ikke nok læse højt for os?
Så siger nogen det til dr. Caldwell, og så ryger jeg i hullet i en uge.
Vi siger ikke noget.
Jeg læste højt sidste gang. -Græsk mytologi tæller som historie.
Okay. Så varmer vi op med en enkelt fortælling.
Nå. Hvor var vi? -Prometheus og Epimetheus.
Krigen mod guderne. -Jeg er med. Tak, Melanie.
Det var da så lidt, frøken Justineau.
"Guderne glemmer ikke, -
-og Zeus ville straffe Epimetheus for sine ugerninger, -
-så han skabte en kvinde af ler -
-og kaldte hende Pandora. 'Den, der har alle gaver'.
Pandora åbnede æsken, og alle plager og prøvelser, -
-enhver ulykke og ondskab i verden, væltede ud af den.
De har været menneskets svøbe på grund af Pandoras nysgerrighed."
Godnat, menig Dillon. Godnat, menig Devani.
Sov sødt, Cujo. -Du skal ikke tale til den.
"Men så skuede Pandora ind i æsken og fandt én ting til.
Det var håbet, og hun tog det op i sine hænder og satte det fri."
Håbet er det gode, der gør, man kan udholde alt det slemme.
Men der er jo ikke noget slemt her. Er der vel?
Godnat, sort-hvide killing.
Nej.
Vi har det vist fint.
Godnat, frøken Justineau.
... 21, 22, 23, 24, 25, -
-26, 27, 28, 29, 30, -
-31, 32, 33, 34, 35, -
-36, 37, 38, 39, 40 ...
Hej, Melanie. -Hej, dr. Caldwell.
Har du løst gåden? -Ingen brød ind i rummet.
Lupin stjal juvelerne, da han lod, som om han tjekkede, de var der.
Flot. Her er en til. Der er en kat i en kasse.
Den kan være i live eller død. Der er lige gode chancer.
Hvordan finder man ud af det? -Man åbner kassen.
Før det, mens kassen er lukket. Er katten i live eller død?
Må jeg lytte? -Nej.
Eller ryste kassen eller veje den? Eller bore et hul i den?
Slet ikke sådan noget der. Det her er ren logik.
Jeg er nødt til at tænke over det.
Hvad er det, du skriver? -"Forsøgsemnets reaktioner."
"Smuk efterligning af observeret adfærd."
Spørgsmålstegn. -Hvad betyder det?
At intet endnu er afgjort.
Sig et tal mellem 1 og 20.
13. -Tak.
Overflytning. Kom så!
Op med jer! Overflytning!
Kom så, forbandede aborter! Op!
Så er det op! -Vi har sagt ja til at være her.
I tre måneder, ikke et halvt år.
Hvor er Kenny? Kommer Kenny til time?
Jeg burde være i Beacon nu.
Carlisle siger, de henter os i næste uge.
Det sagde han i sidste uge.
"'Men nej,' sagde den gamle mand. 'Det er dine sømænd, -
-som er blevet forvandlet til dyr af heksen.'
'Ved guderne,' skreg Odysseus, 'hvis den skæbne tilfaldt mig, -
-ville jeg hellere dø for egen hånd.'"
I er svære at begejstre. -Kommer Kenny til time i dag?
Nej, ikke i dag. -I morgen?
Jeg har en ide. Nu låser jeg op for jer, så I kan skrive.
Og så får I jeres bakker, og så kan I lave en fortælling til mig.
Vi kender ikke nogen. -Kun dem, De har læst op.
I skal finde på jeres egne. -Hvad skal de handle om?
Hvad som helst. Det er op til jer.
Se lige de klamme små svin.
Hvordan kan hun holde dem ud? -Men hun er sgu lækker.
Okay, tiden er gået. Læg blyanterne.
Hvem kunne tænke sig at læse op?
Melanie. Læg du for.
"Engang for længe siden i oldtidens Grækenland var der en kvinde.
Hun var meget smuk. Den smukkeste, rareste, klogeste kvinde i verden.
En dag gik hun ude i skoven, da hun blev angrebet af et uhyre.
Det var en forbandet abort, og den ville æde hende.
Kvinden kæmpede bravt imod, men uhyret var meget stort og grumt.
Hun kunne ikke dræbe det. Både hendes sværd og spyd gik itu.
Uhyret skulle til at æde hende, men så kom der en pige.
Hun var som Achilleus, for hun var usårlig, -
-undtagen på ét hemmeligt sted.
Hun dræbte uhyret og huggede hovedet af det.
Og så traskede hun tilbage. Og kvinden ... Kvinden sagde:
'Du er min helt egen pige. Vi skal altid være sammen.'
'Og jeg vil aldrig give slip på dig.'
Og de levede lykkeligt sammen til deres dages ende."
Undskyld.
Må jeg prøve igen?
Må jeg ikke nok prøve igen?
Nej! Ikke på vilkår, for fanden! -Det var ikke ... Kors.
Du rørte ved hende.
Du rørte ved hendes ansigt. -Det var oven på hovedet.
Se her.
Nej, vil du ikke nok lade være?
Hold så op!
Du tror, de er mennesker, fordi de ser sådan ud.
Nej, det tror jeg ikke. -Godt. Således slutter din lektion.
Hvad glor du på?
Hvis jeg havde en æske fyldt med al verdens ondskab, røg du i den.
Nå, for satan. Så må jeg sørge for, du aldrig får fat i en æske.
Hun kan bedre lide mig. Hun rørte ved mig. Hun ville aldrig røre ved dig.
I er færdige her. -Remmene, sergent.
Melanie. -Godaften, frøken Justineau.
Hvem har gjort det her mod dig?
Hallo?
Er her nogen?
Det var sergent Parks, ikke? Det var ham, der gjorde det.
Frøken Justineau, De dufter skønt.
Du må ikke tale med ham, okay? Lov mig, du vil ignorere ham.
Nej! Ud! Ud!
Undskyld!
BLOKERINGSGELÉ
Godaften, Melanie. Du har haft besøg, kan jeg se.
Nej.
De er nummererede. Jeg kan slå op, hvis det her er.
Jeg tror godt, jeg ved, hvem det var.
Vil du give mig et andet tal? Alt mellem ...
Fire. Nummer fire.
Mener du det?
Fire?
Overflytning! Op!
Vågn op! Overflytning!
Overflytning!
Godmorgen, menig Raison.
Godmorgen, sergent Parks.
Hvor skal vi hen?
Hvad hedder det her sted?
Hvorfor ryster det?
Sergent. Hegn 1 er væltet! -Brug flammekasteren.
Har De brug for mig til noget andet? -Helt bestemt ikke.
Lås døren bag mig. Bliv inde, til der gives klarsignal.
Godmorgen, dr. Caldwell. Godmorgen, dr. Selkirk.
Godmorgen, Melanie. Har du tænkt over det med katten?
Katten i kassen? -Den er hverken levende eller død.
Den er bare væk. -Hvorfor det?
Katte er smarte. -Standardsvaret er: "Begge dele."
Levende og død på samme tid. -Det lyder dumt.
Muligvis.
Men det er derfor, du er her, ikke? For at finde ud af mysteriet.
Det er dig, Melanie. I den her analogi har du åbnet kassen, -
-og du har set dig selv inde i den.
Beklager.
Dr. Caldwell, jeg vil gerne tilbage til timen.
Tre milliliter tiopental.
Godmorgen, frøken Justineau. -Helen, vi er midt i et indgreb.
Stop. Jeg vil ikke mere.
Du tvivler stadig på dig selv, Helen. -Jeg meldte mig ikke til det her.
Jo, lige præcis. -Vi skærer i børn.
De ligner børn. Du ved, hvad jeg mener om det.
At giftstoffet i svampen tænker for dem?
Man skal bare tale med dem i fem minutter.
Det gør jeg hver dag. Jeg læser dine rapporter hver dag.
Helen, den her diskussion har jeg haft med mig selv tusind gange.
Men jeg lytter gerne.
Se. Nu lægger jeg skalpellen.
Så kan du lægge dit ... våben. Vil du ikke nok?
Frøken Justineau! -Tilkald vagterne. Nu!
Nej! Lad hende være!
Vent lidt. Helen, det her er ikke endnu en biopsi udført i blinde.
Det her er et fremstillings-indgreb.
Jeg fremstiller en testportion af vaccinen, -
-og hun er hovedingrediensen. Jeg har respekt for dine følelser.
Men de er ikke tilladelige. Find et sikkert sted til hende.
Vi har meget travlt lige nu. -I har ansvaret for hende.
Frøken Justineau!
Skal vi udskyde indgrebet? -Nej. Kør barrieren ned.
Hun bevæger sig for meget. -Der er en hovedrem til venstre.
Jeg kan ikke skære rundt om en rem. -Skal jeg give hende en ny dosis?
Ja, Jean. Det ville være ...
Dø, for fanden!
Frøken Justineau!
Melanie!
Væk, din dumme so!
Kom så!
Melanie. Melanie. Kom her.
Det er okay, Melanie. Det er okay.
Send vores koordinater.
Kald det samlingssted 1. -Sergent!
Nej, sergent! -Hun gør ikke noget! Luk hende ud.
Luk hende ud, og så er hun væk. Af sted.
Hvad fanden laver du? Det har du ikke ret til at bestemme!
Intet på nogen frekvenser. -Så tager vi af sted.
Men du skal få fat i forsøgsemnet.
Gallagher, kig efter forsyninger i skabet.
Dillon, du dækker barnet.
Skyd hende ikke, medmindre hun rører på sig.
Bliv tæt på vognen.
Nej, ikke for tæt på.
Det gør jeg ikke. Er du okay?
Jeg har gjort noget slemt.
Du gjorde noget godt. Du reddede mig ligesom i din fortælling.
Sådan var det ikke. Jeg åd af soldaterne.
Pigen i min fortælling åd ikke folk.
Hvis der kom nogen, ville de være her eller have svaret over radioen.
Har vi noget vand? -Vognen var på værksted.
Vandtanken var tømt. Der er drikkedunke, lidt ammunition, -
-blokeringsgelé og den her.
Jeg tror, de brugte den, dengang de skulle fange ...
Jeg ved godt, hvad det er.
Justineau!
Vent her.
Hør her. Vi skal sydpå til Beacon. Vi finder vand og tager af sted.
Og personalet på basen? Børnene? -Vi må antage, de er døde.
Og angående børnene, så æder de hungrende jo ikke deres egne.
Og Melanie? -Hun tilhører projektet.
Tag reservehjulet ud og læg hende i hjulbrønden.
Gav det katarsis?
Én gang er nok. -Hun skal ikke ned i hjulbrønden.
Det skal slås helt fast. -Nej, det skal hun ikke.
Lyddæmperne på. Dum-dum-kugler.
Hvordan kan kugler være dumme? -Skal jeg give den en knebel på?
De er hule i spidsen. Så spreder de sig og kommer ikke ud igen.
Mindre blodstænk. Så er der mindre risiko for, at infektionen spredes.
Tak, sergent Parks.
Lad os komme af sted.
Skynd jer.
Jeg sagde, lyddæmpere på! -Undskyld, jeg ... Shit!
Af sted. Kom så. Løb! Løb!
Sergent!
-Shit!
For fanden!
Få dens hoved op! Få dens hoved op, for fanden!
Af sted! Kom så!
Din arm.
Det er ikke et bid, sergent. Jeg skar mig på en sten.
Bliv der. -Jeg skar mig, sergent.
Vent. -Skal jeg bare stå her?
Jeg sagde jo, jeg var okay.
Jeg er okay. Der er intet ga...
Han var ved at blive til en af dem. Ligesom dr. Selkirk.
Hvad fanden laver hun herinde? -Hun har maske på, og hun er bundet.
Og du er stadig bange for hende? -Ja. Og det burde du også være.
Melanie. De hungrende har en form for sygdom.
Den kan mennesker blive smittet af. -Det er en svampeinfektion.
Ophiocordyceps unilateralis. Den overføres i kropsvæsker.
Så dit bid ... -Hun bider ikke nogen.
Fulgte de efter os? -Nok ikke. De samles i flokke.
Vi ved ikke hvorfor.
De må være ensomme.
Det havde jeg ikke overvejet.
Brændstofslangen blev ramt, så det er apostlenes heste herfra.
Vi tager den direkte vej gennem London.
Der er flere hungrende, men også mere mad. Og det går hurtigere.
Kan vi ikke bare få Beacon til at sende en helikopter?
Det har jeg prøvet. Lastbilens radiosender er ikke kraftig nok.
Vi bruger den mobile radio, når vi er tættere på.
Lad os snuppe en gåtur. -Kom.
Får vi floden at se? Themsen? Det er Englands næstlængste flod.
Den har sit udspring i Cotswold Hills. Hvor dybe er floder?
I "Hvordan elefanten fik sin snabel" gik vandet til elefantens fødder, -
-men der kan sejle både på floder, og der bor fisk i dem.
Her. Pas på, hvor du træder.
De er overalt, sergent.
Butikkerne er for længst tømt. Måske kan vi finde noget i husene.
Hungrende? -Tonsvis. Vi rykker ind.
Men på listefødder. -Gennem en hel flok af dem?
De reagerer primært på lugte. Geléen gør os usynlige for dem.
Til en vis grad. Høje lyde og hurtige bevægelser aktiverer dem.
Vi går langsomt, men sikkert. Ingen snak eller øjenkontakt.
Okay?
-Vi er ikke børn, sergent Parks.
Især ikke hende der.
Caldwell.
Op. Op. Alle sammen. Op.
Af sted. Op. Op.
Okay. Lad os finde os til rette. -Hvad?
Vil du hellere derud igen?
Hvad foregik der, doktor?
Jeg har aldrig set omsorgsadfærd hos en hungrende.
Jeg indsamlede data, hvilket er en del af vores mission.
Ja, indtil hegnet væltede.
Nu er vores mission ikke at ende på menuen.
Jeg skal nok være mere forsigtig, når det kan lade sig gøre.
Lad os sørge for privatlivets fred.
Vi må hellere afsøge det hele. Sørge for, vi er alene her.
Melanie bliver her. Nogen skal blive hos hende.
Hun skal ikke udsættes for fare.
Jeg skal nok klare den, frøken Justineau. Jeg er ikke bange.
Justineau, du tager venstre side. Gallagher, højre side. Vær vågne.
Melanie, hvis du får brug for mig, så råb efter mig. Rigtig højt.
Ja, frøken Justineau.
Dr. Caldwell.
Hvad er jeg? -Vi har ikke et ord for det.
Men De ved, hvor jeg kommer fra?
Vil du ikke nok fortælle mig det?
Sergent Parks og hans folk tog ind i byerne -
-på jagt efter forsyninger. På en af turene fandt de noget andet.
Neonatale. Nyfødte.
Inficerede. Helt klart hungrende. Men helt anderledes.
De kunne stadig tænke og interagere med deres omgivelser.
På mange måder opførte de sig som rigtige mennesker.
Hvorfor var de anderledes?
De var delvist immune over for giftstoffet, der skaber de hungrende.
Men hvor kom de fra? -Der, alle børn kommer fra.
Men ad en ...
... lidt særlig vej.
De nyfødte blev fundet på et sted som det her. En fødegang.
Hvor mødre føder. Mødrene var der også. De var ...
... tomme. Udhulede.
Alle deres organer var blevet ædt.
Af de hungrende? -Nej.
Indefra.
Babyer kan ikke æde mennesker. -Det gjorde de her.
Mødrene blev sikkert inficeret på samme tid. På én gang.
Og fostrene blev så også inficeret.
Gennem moderkagen.
De åd sig ud.
Jeg vil ikke være en hungrende. -Men det er du.
Det ses tydeligt ved en dissektion.
Svampen slynger sig om din hjerne som en vedbend om et egetræ.
Men jeg kan tale ligesom dig. -Du er ulig alt andet.
Du sagde, du kunne lave en vaccine. -Det er mit eneste mål.
Intet er vigtigere. Jeg vil redde folk, Melanie.
Jeg vil redde alle.
Jeg prøvede at finde noget mad til dig, -
-men det kunne jeg ikke. Men jeg fandt noget andet.
De er fede, ikke? Nu kan du slippe for de der stinkbomber.
De er rigtig fine. Tak.
I morgen prøver jeg at finde noget mad til dig. I morgen tidlig.
Kan du klare dig indtil da?
Tror du, Beacon har bemærket, vi ikke er på radioen mere?
Det er svært at sige. De kalder, når de kan.
Men de har været presset. Hver dag har nok i sin plage.
Fraterniserer du ikke med ikke-officerer?
Har du nogensinde dræbt et barn?
Jeg var i reservestyrken.
Jeg gjorde ikke en kat fortræd før alt det her lort.
Hun ser på mig, som var jeg Jesus. -Hun elsker dig.
Ja. Hun elsker mig.
Jeg kunne ikke komme væk fra det i tide.
Jeg er ikke et godt menneske.
Jeg har aldrig mødt et godt eller skidt menneske.
Man gør bare, hvad der er nødvendigt.
Så ingen skal svare for deres handlinger?
Svare over for hvem?
"'Han drømmer,' sagde Tvilling Dig. 'Hvad tror du, han drømmer om?'
'Det er der ingen, der kan vide.' 'Om dig, måske,' sagde Tvilling Dig.
'Og hvis han drømmer om dig, hvor er han mon så nu?'
'Der, hvor jeg er nu,' sagde Alice.
'Ikke dig,' tog Tvilling Dig til genmæle. 'Du er ingen steder.'
'Du er bare noget i hans drøm.'"
Vil du se billedet, Kieran?
Det ser skidt ud. De må være blevet tiltrukket af larmen i går.
Hvis vi venter, dukker der noget op, en kat eller noget.
Og så jagter de den. -Vi kan komme til at vente længe.
Det skal nok gå. -Jeg kan gøre det.
Nej. Det vil jeg ikke tillade. -De vil ikke gøre mig noget.
Hun har ingen grund til at komme tilbage til os.
Jo, jeg har. Jeg vil være sammen med jer.
I hvert fald med frøken Justineau og Kieran.
Og du ville skyde hende i går. Hvad har du at tabe?
Temmelig meget. Hun er uundværlig for mit projekt.
Projektet findes ikke mere. Der er kun os.
Jeg lover at komme tilbage, og jeg lyver ikke.
Og må jeg tage mit nye tøj på?
Hallo?
Overflytning! Overflytning! Forbandede aborter.
Den faldt af, men der er sikkert hernede nu.
Åh gud. -Jeg er ikke sulten nu.
Godt klaret. Kom.
Skal vi bare vade ind i det igen? -Ikke med min gode vilje.
Vil du have lidt mere motion?
Du kan løbe i forvejen og finde en sikker rute til os.
Må jeg låne radio-dimsen?
Gallagher, giv hende din radio-dims. Du får den igen.
Værsgo.
Vis mig det. -Tryk her, hvis du vil tale.
Slip, så jeg kan svare dig.
Det er Melanie. Hallo, jeg er her. -Nemlig. Af sted med dig.
Og leg nu ikke med nogen, der ser død ud.
Hun har bare at passe på den.
Hallo, det er Melanie. Melanie kalder over radioen.
Det ved jeg godt. Hvad så?
Den tredje gade er bedst. Der er et par hungrende i starten, -
-men ellers er gaden tom.
Tak. Skifter og slutter.
Flot klaret.
Kunne du tænke dig en kat?
Jeg har allerede smagt en.
Så for satan.
Doktor.
Jeg så det her i Bristol. Og dem i Glasgow siger, de breder sig overalt.
Det er næste stadie i svampens livscyklus.
Lad det være.
Er det det, som er i min hjerne? Vil det ske for mig?
Måske. Ved du, hvad symbiose er?
Som fuglene, der renser tænder på krokodiller.
Præcis. Og i anden generation, din generation, -
-er svampen måske gået i symbiose med jer.
Det virker i hvert fald sådan. Sig til, hvis du skyder knopper.
Der er blevet helt stille. -Det må være uden for sæsonen.
Gallagher, ikke træde på dem.
Det der kommer vi aldrig forbi.
Vi må gå udenom.
Hvad fanden er det?
Hvad er det der, Caldwell? -Næste stadie i svampens livscyklus.
Det kønsmodne stadie. Det er derfor, der ingen hungrende er her.
Når de er tættest på hinanden, når nok af dem er samlet ...
Så bliver de til en skov?
Det her er et sporangium. Et sporehus.
Der må være titusinder af dem i den masse der.
Hvis de åbnede sig ... -Hvad så?
Verdens ende, formodentlig.
Lad os fortsætte.
Du er syg, dr. Caldwell. -Jeg er okay. Tak.
Du lugter som en, der er syg. Jeg så dig.
Du tog en med dig. Må jeg se den?
Hvorfor skulle verden ende, hvis den åbner sig?
Så vil giftstoffet blive luftbåret.
Man bliver inficeret af at trække vejret. Men se.
Den er skidt indrettet. Mutanter må tage det sure med det søde.
Hvad helvede er det der?
Fuldt armeret. Kodebeskyttet.
Nødadgangen er under døren i den midterste sektion.
Det var os, der lavede dem. Fuldt funktionsdygtige mobillaboratorier.
Bevæbnede og pansrede. Soldrevne, så de aldrig behøver stoppe.
Vis mig nødadgangen. -Den er derunder.
Kom, Kieran.
Solpanelerne virker stadig.
Jeg tjekker, om motoren stadig virker.
Jeg må finde noget mad.
CHAMPIGNON-JÆGERE GØR DET I MØRKET
Gad vide, hvor de er. Måske ville de udforske området.
Og så blev de hængende hos nogle venner?
Hvad med motoren, sergent? -Jeg skal nok få den i gang.
Lad os kalde Beacon først.
Flygtninge fra base Hotel Echo kalder Beacon, skifter.
Flygtninge kalder alle i det sydøstlige område.
Tjekkede du køkkenet? -Skabene er tomme.
Jeg kan lede efter forsyninger. -Okay. Vi arbejder på motoren.
Gallagher, ikke for langt væk. Rapportér hvert tiende minut.
Hvad? -Jeg har også brug for at spise.
Jeg kan lugte jer. Jeg kan lugte jer alle sammen.
Prøv igen.
Godt klaret.
Nej. Åh nej.
Skal jeg skifte forbindingen? -Nej tak. Det giver ikke mening.
Læges det?
Jeg er døende. Det overrasker mig, du ikke havde lagt mærke til det.
Inflammatorisk sepsis. Blodforgiftning fra såret.
Jeg tog flucloxacillin, da vi ankom hertil, -
-men jeg er ret sikker på, det er for sent.
Det gør mig ondt. -Hvor ondt?
Vil du lade mig få hende?
Glem det.
Jeg var så tæt på, da basen faldt. Med det her udstyr kan jeg nå i mål.
Jeg kan syntetisere vaccinen, men jeg skal bruge hendes hjerne -
-og hendes rygrad.
Isofluran. Kirurgisk anæstesi.
Hun vil intet føle.
Det lyder mere som dig end hende.
Frøken Justineau!
Kieran er derude, og det er de også. De har fået færten af ham.
I må finde ham først. I skal af sted nu!
Hvem, Melanie? -Børnene. De vil æde ham.
De var ligesom mig. De jagter ham.
De har færten af ham.
Han har blokeringsgelé på. -Det lugter også af noget.
Hvor skulle de kende lugten fra? -Er det ikke åbenlyst?
Gallagher, hvad er din position? Skifter.
Gallagher, meld din position. Skifter.
Jeg kan finde ham. Må jeg ikke nok?
Lad os tage ud med hende.
Beacon her. Modtager I?
Her. Modtaget. -Bekræft status. Skifter.
London. Nord for floden. Cirka en dagsmarch fra Beacon.
Bekræft base Hotel Echos status.
Vi må evakuere folk, mens det stadig kan lade sig gøre.
Hegnene vælter. De er inde i anlægget om få timer.
Beacon, det er ... -Vi må af sted nu, sergent!
Beacon, det er ... -Vi må af sted! Det er Kieran!
Han har været her mange gange.
Han vendte om.
Den vej! Kom!
Hej. Hvad hedder du så?
Er det din?
Nej tak. Jeg har spist.
Mæt.
Du har mere brug for den. Se dig lige. Du er tynd som en pind.
Okay. Okay.
Det er okay. Kom her.
Det er okay.
Jeg vil ikke ... Det er okay. Vær nu ikke åndssvag.
Det er okay. Kom her. Kom her. Det er ikke for sjov.
Kan I se den her?
Kan I se den, for fanden?
Hvis I rører mig, ryger I alle sammen i luften.
Jeg mener det. Jeg gør det.
Nåde ...
Nej. Nåde ...
Hjælp mig med at få det her op.
Små svin. De beskidte, små svin.
De vil bare gerne leve. Det vil alle gerne.
Ved du, hvad det her er?
De lagde en fælde for ham. Ligesom man gør med et dyr.
Frøken Justineau, det her er også en fælde.
Sergent, lad mig. Sænk det.
Melanie!
Frøken Justineau! Sergent! I må ikke kigge på dem! Hold kæft!
Kig kun på mig. Lad, som om I er bange for mig.
Lad som om?
Af sted. Hurtigt.
De er mine! I må ikke få dem! Hvis I prøver på at tage dem ...
Skynd jer. I må hellere bare lade være!
Så snart vi kommer ind, kører vi, ikke?
Hvis Beacon evakuerer, skal vi have de nye koordinater.
Og de skal vide, Hotel Echo ikke findes mere. Er der en anden base?
Shit. Hvorfor har hun ladet døren stå åben?
Caroline, hvad laver du?
Jeg er meget hurtigere end dig, dr. Caldwell.
Prøver du på at stikke mig ned, bider jeg. Det vil du ikke bryde dig om.
Jeg har ikke brug for at ånde så ofte som jer.
På basen holdt jeg tit vejret og talte til tusind.
Svampen omdanner ilten for dig. -Vi er nok i symbiose.
Melanie. Du er en klog pige. Jeg tror godt, du ved ...
Du tror, du kan lave en kur af mig. -Det kan jeg.
Jeg kan gøre det lige her. Jeg har alt udstyret her.
En kur, der kan redde Helen. Og sergent Parks.
Og Kieran.
Kieran er død. -Men de andre. Melanie.
Kun den anden generation kan være som dig.
Vil du have, at frøken Justineau bliver til et uhyre? Et dyr?
Nej. -Selvfølgelig ikke.
Det er op til dig. Du kan give hende noget, ingen andre kan.
Et langt, fyldestgørende liv.
I sikkerhed.
Omgivet af mennesker, der elsker hende.
Hun kan være i sikkerhed i Beacon. -Beacon er ved at falde.
Det hørte du selv.
Hun kan tage et andet sted hen. -Og når sporehusene åbner?
Det gør de ikke. Det viste du mig.
Man kan ikke tvinge dem op, men de reagerer på varme.
Og fugt. Én oversvømmelse eller brand ...
Jeg lover dig, det ikke vil gøre ondt.
Vil du fortælle hende det?
Hun vil vide, du gjorde det for hendes skyld.
Jeg har brug for, du lægger dig ned. -Hvad med børnene, dr. Caldwell?
Læg dig nu ned. Jeg har ikke langt igen. Hvis jeg ikke gør det nu ...
Forsøgsemnets reaktioner. Smuk efterligning af observeret adfærd.
Spørgsmålstegn. Mener du stadig det?
Melanie, jeg ... -Gør du det?
Nej.
Er vi levende? -Ja.
I er levende.
Hvorfor skal det så være os, der dør for jer?
Bliv her. Hvis du bliver her, er du i sikkerhed.
Melanie.
Du skulle være blevet inde i laboratoriet.
Jeg ledte efter dig.
Er frøken Justineau sammen med dig? -Hun er derinde.
Er luftslusen lukket?
Melanie, hvad er det her for noget?
Sporerne, der gør folk til hungrende. -Kors i røven, for helvede!
Det gør mig så ondt, sergent.
Hvad har du gjort?
Jeg fik sporehusene til at åbne sig. -Kors.
Det er okay. -Nej. Det er slut.
Det er ikke slut. Det er bare ikke jeres mere.
Men jeg troede, I ville være i sikkerhed. Jeg lukkede luftslusen.
Melanie.
Jeg vil ikke ende som en af dem.
Vil du ikke nok? Vil du ikke nok?
Hvor har du lært det fra? -Jeg har kigget på dig.
Selvfølgelig har du det.
Den sidste gang ...
Den sidste gang jeg så hende, var hun syv måneder henne.
Hun var så stor som et hus. Hun var så smuk.
Smuk ...
Jeg var nødt til at håbe, hun var derude et sted.
Overflytning.
Åh gud.
Godmorgen, frøken Justineau. -Godmorgen, Melanie.
Ned! -Godmorgen, elever.
Godmorgen, frøken Justineau. -Ned.
Okay, vi fortsætter med ...
Okay, vi fortsætter med at få de nye med på vognen.
I andre må være tålmodige, mens de indhenter os.
Vil du læse op for os?
Senere. Hvis der er tid til det.
Der er masser af tid.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2016